- Blir du med og fisker? - Fisken er frossen.
Se på den bilen... Så nydelig. Det må være en Ford.
Nei, det er ingen Ford.
- Hva er det da? - Jeg vet ikke, men det er ikke Ford.
- Leonard, hva driver du med? - Hva ser det ut som?
Det kan komme noen.
Det kommer ingen.
Hva er det?
Leonard, du må kle på deg. Frokosten er klar.
Vi begynner med en historieprøve.
Hold øynene på deres egen pult, og når det ringer ut, får jeg bøkene.
Lowe, Leonard.
Hei, mrs Lowe. Kan Leonard komme ut i dag?
- Nei, beklager, ikke i dag. - Hva med i morgen, da?
- Han er ikke frisk nok da heller. - Når blir han frisk?
Jeg vet ikke.
Takk for at dere stakk innom.
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
- Unnskyld meg... - Du må spørre henne.
Bainbridge-sykehuset, vær så god. Dr Franklin og dr Tyler -
- sitter begge i et møte. Kan jeg ta imot beskjed?
Jeg er dr Malcolm Sayer. Jeg har en avtale.
Vennligst sitt. Bainbridge-sykehuset, vær så god.
Når du sier mennesker, mener du levende mennesker?
Jeg søker en forskningsstilling i neurologi-laben.
Vi har røntgenrom.
Dette er et kronisk sykehus. Stillingen gjelder stabsneurolog.
- Du skal jobbe med mennesker. - En ekte lege.
- Hadde du pasienter på Carmel? - Meitemarker.
Hva behager?
Det var et enormt prosjekt. Jeg skulle trekke ut 1 dekagram myelin -
- fra 4 tonn med meitemarker.
Jeg jobbet med prosjektet i fem år. Ingen trodde at det lot seg gjøre.
- Det gjorde det ikke heller. - Jeg vet det nå. Jeg beviste det.
Kanskje før... på St. Thomas?
Bare forskning...
Vi er underbemannet...
Han har aldri jobbet med mennesker før...
Unnskyld, men dere ser vel etter noen med klinisk bakgrunn.
Selv om jeg trenger jobb, er det nok andre søkere som passer bedre.
Hva med medisinsk fakultet?
Du kunne ikke ta eksamen uten klinisk erfaring.
Du tok pulsen, målte temperatur. Du diagnostiserte.
Da har du jo erfaring.
Du vil vel ha jobben, eller hva?
Denne veien, doktor. Har du tilbrakt mye tid på kroniske sykehus?
- Det ville du ha husket. - Da har jeg vel ikke det.
Vi har MS, Tourette syndrom, Parkinsons sykdom.
Vi har til og med sykdommer det ikke finnes navn for.
- Hva venter de egentlig på? - Ingenting.
- Hvordan blir de friske? - Det blir de ikke.
Vi kaller dette stedet for hagen, for vi bare mater og vanner dem.
Mr Kean? Får jeg spørre...
Født 1911 i Kingsbridge, New York. Jeg kom hit juli 1955.
Før det var jeg på Brooklyn Psychiatric Center.
Før det var jeg en person.
Det blir lettere med tiden.
Det er vanskelig å tro, men det blir lettere.
Nei, Buttercup... Gå hjem til deg selv.
God morgen, doktor. Jeg har en ny pasient til deg.
Hun kom sent i går kveld. Her er mappen hennes.
Hallo, jeg er dr Sayer.
Vet du hvor du befinner deg?
Kan du høre meg?
Konklusjon: Dementia av ukjente årsaker. Uten reaksjon.
Sykeforsikring...
Navnet hennes er Lucy Fishman. Hun ble funnet hos søsteren -
- flere dager etter søsterens død.
Hun har ingen slektninger. Hun har visst alltid vært som hun er nå.
Uten reaksjon og forståelse. Og likevel...
En refleks.
Hadde hun slått til den, ja. Men hun tok den imot.
Det er likevel en refleks.
Hadde du hatt rett, ville jeg vært enig.
Ettersom hun har mistet egen vilje, låner hun ballens vilje.
- Ballens vilje? - Unnskyld meg.
Du prøver å gjøre et godt inntrykk, stemmer ikke det?
Du prøver å finne deg til rette.
Miss Costello, sørg for at dr Sayers ventende pasienter -
- får ny time i morgen.
Låner ballens vilje?
Storartet...
Ok, takk skal du ha.
Gi oss beskjed om hun tar imot noe annet.
Jeg får sparken. Greit nok. Jeg kan gå tilbake til skolen.
Har jeg glemt noe?
Nei, jeg ville bare si at jeg foretrakk din forklaring.
Jeg skal hjelpe deg inntil du er kommet i orden.
- God natt, doktor. - Takk.
- Hallo, jeg er dr Sayer. - Jeg er Waheedah.
- Hvordan har du det i dag? - Bare fint, takk.
Å, beklager. Hvilket skjema? Ja, jeg venter.
Greit. Tre, en, to.
Tusen takk. Ha det.
Hallo.
- Hurra! Vi er i bane. - Nå prøver vi å være vektløse.
La oss feire med deilige Nestle's Quick.
Nestle's med sjokoladesmak er helt fantastisk.
Hallo der oppe, på tide å lade opp med deilige Nestle's Quick.
Lucy...
Du er ute av...
Anthony, kan du hjelpe meg med å... flytte denne?
Unnskyld meg.
Lucy, du er nesten framme.
Her er vannet, Lucy.
Lurer på hvorfor neglene dine gror så raskt?
Det må være geleen de gir dere.
Gelé, gelé, dag etter dag.
Rød gelé, gul gelé, hver eneste dag.
Glemte å fortelle det, mrs Cooper sovnet inn. Husker du henne?
Hun var hyggelig. Alltid så vennlig.
Men hunden var fæl.
- Unnskyld meg. - Hallo.
Hender det at han prater til deg?
- Selvsagt ikke. Ikke med ord. - Snakker han på andre måter?
Hva mener du med det?
- Du har ikke barn. - Nei.
Da ville du visst hva jeg mente.
Det står "atypisk schizofreni".
"Atypisk hysteri" står det på denne.
"Atypisk nerveskade."
"Ingen forandring siden forrige undersøkelse."
"Ingen endring eller terapi anbefales."
Så hyggelig...
Her står det "Ingen endring", datert 09.11.44.
Det er 25 år.
Disse atypiske et eller annet burde kanskje være typisk et eller annet.
Men typisk hva da?
Doktor, kunne du tenke deg å ta en kopp kaffe et sted?
Te?
Normalt ville jeg si ja, men jeg har en avtale.
- Da tar vi det en annen dag. - Ja visst.
"Hjernebetennelse - apati".
Hvor er det?
Beklager, jeg trodde noen hadde latt lyset stå på.
Jeg fant forbindelsen. Alle har overlevd hjernebetennelse -
- lenge før de kom hit. Ser du? I 1920-årene.
- Er det ikke fantastisk? - Jo. Jeg kommer tilbake siden.
Utbrudd av hjernebetennelse når epidemiske proporsjoner
Den mystiske sykdommen
"Glemt" sykdom fra 20-årene Post-Enkefalitt Syndromet
Hvor mange har du funnet?
Fem. Og jeg tror det kan være flere.
Hvordan går det med dem?
Akkurat som du beskrev dem da: "Uhåndgripelige som spøkelser".
Men jeg antar... at mange av dem var barn på den tiden.
Ja, barn som sovnet.
De fleste døde i det akutte stadiet av sykdommen.
De som overlevde... som våknet, -
- virket helt friske, som om ingenting hadde hendt.
Vi skjønte bare ikke i hvor stor grad betennelsen hadde skadet hjernen.
Det gikk flere år. Fem, ti, femten, -
- før disse merkelige neurologiske symptomene gjorde seg gjeldende.
Men de gjorde altså det.
Jeg kom i kontakt med dem tidlig i 30-årene.
Gamle mennesker som ble brakt inn av barna sine.
Unge som ble brakt inn av foreldrene.
De kunne ikke lenger kle seg eller spise på egen hånd.
De fleste av dem kunne ikke lenger snakke.
Noen familier ble helt sprø.
Folk som før var normale, -
- var nå -
- et annet sted.
Hvordan er det å være dem? Hva tenker de?
De tenker ikke.
Viruset var ikke barmhjertig mot de intellektuelle evnene.
- Er du sikker på det? - Ja.
- Fordi? - Fordi alternativet er utenkelig.
Jeg er enig i at det bør pusses opp, men hva gjør vi egentlig?
Jeg vil prøve noe.
Hva stopper Lucy fra å gå til fontenen?
Ingenting.
Akkurat. Synsfeltet stopper. Det er ikke noe mønster.
Ingenting tvinger henne til å fortsette.
- Så vi lager "noe". - Akkurat.
Hun ser ut...
- Vil gjerne vite mer om din sønn. - Ja visst.
De sa det var noe galt med hendene hans. Han kunne ikke skrive lenger.
Han klarte ikke skolearbeidet.
Jeg måtte ta ham ut av skolen, sa de. Han var elleve.
Han ble stadig verre.
Han ropte på meg, jeg kom inn, og da satt han ved pulten sin -
- i transe. Én time, to timer... Og så var alt i orden igjen.
En dag kom jeg hjem fra arbeid og fant ham i sengen.
Han gjentok: "Mamma, mamma?"... Han hadde armen utstrakt.
"Hva er det for noe, Leonard?"
Siden har han aldri sagt et ord. Det var som om han forsvant.
Senere det året tok jeg ham med til Bainbridge.
Det var... 14. november, 1939.
Han var tjue år gammel.
Hva gjorde han de ni årene han satt på rommet sitt?
Han leste. Han elsker å lese. Han leste bestandig.
Sier du det?
Det var jo alt han kunne gjøre.
Det holder.
Ok, Leonard. Nå er vi ferdige.
Ingenting, ingenting, ingenting og... ingenting.
- Det er en av statuene dine, hva? - Det stemmer.
Gir du meg saltet?
- Hva med dette? - Hvordan det? Det er stroboskopet.
Du tar feil. Alt dette andre er stroboskopet.
Dette er når jeg sier navnet hans.
Unnskyld meg.
Kast skikkelig nå! Få inn en fulltreffer!
Jeg kan ta imot ballen. Kast til meg!
Er det alle? Få dem inn hit til de andre.
Jeg skulle ha gitt ham skilsmisse. Jeg trodde han ville være far...
Pasientene har allerede fått morgenmedisinen sin.
Dr Sayer håpte dere hadde tid til overs. Blir dere med meg?
Dette er en nydelig arie. Se om det er noen reaksjoner.
"Kall meg Ishmael."
"En tid tilbake, det er ikke så nøye akkurat når det var, -
- var jeg nesten blakk og hadde lite som interesserte meg på land."
Jeg vet at du kan høre meg. Prøv å reagere når jeg sier navnet ditt.
Det er ikke hvilken som helst musikk. Den må være rett for dem.
De beveger seg bare når det er musikk som beveger dem.
Jeg har ikke funnet noe som funker for Bert foreløpig.
De rører seg ikke om jeg ikke gjør noe.
Jeg må spille ut det første kortet.
Leonard... L...
Dette er Frank. Kan du hjelpe meg med å få ham på beina?
Jeg har funnet noe han reagerer på. Menneskelig kontakt.
Kan du stille deg der borte litt?
Han kan ikke gå uten meg. Om jeg slipper, faller han.
Jeg skal ikke la deg falle.
Men sammen kan vi gå overalt.
Det er som med ballen, bare at han nå låner min vilje.
Viljen til et annet menneske.
Jeg starter med å bevege pilen til L for Leonard.
Når jeg merker at du beveger den, slipper jeg og lar deg ta over.
Skjønner du? Ok, da begynner jeg.
Nei, kanskje jeg ikke uttrykte meg helt klart. Min skyld, jeg...
L... Bra, bra. Og så E.
E, bra.
S...
P...
Du staver noe annet.
RILKES/PANTHER
Rilke, Rainer Maria. Tysk dikter og forfatter
"Hans drømmende blikk der han så gjennom gitteret, -
- er blitt så besværlig at ingenting annet får plass."
"For ham ser det ut som tusenvis av gitter."
"Og bak de tusen gitter - ingen verden."
"Mens han går i små sirkler igjen og igjen, -
- hans mektige steg er som en rituell dans rundt et sentrum -
- hvor en sterk vilje står paralysert."
"Nå og da løftes gardinet fra øyet, og noe tar form."
"Det trenger seg frem fra skuldrenes tause grep, -
- når fram til hjertet, og dør."
Har du hørt om L-dopa? Det er syntetisk dopamine.
Ja, for pasienter med Parkinsons sykdom.
Hvordan det?
Unnskyld meg. Beklager!
Det vil gå hundre år før moderne neuropatology -
- gir oss anledning til å lokalisere skaden i en parkinsonisk hjerne.
Med det nye medikamentet L-dopa kan vi for første gang love -
- Parkinson-pasienter et mer normalt liv. Ved å foreskrive L...
Jeg er nysgjerrig på medikamentet. Har De noensinne vært borti...
- Unnskyld meg, dr... - Sayer.
Har De vært borti pasienter med hjernebetennelse?
Etter at jeg er ferdig, dr Sayer. Dersom De ikke har noe imot det.
Som jeg sa... Ved å foreskrive L-dopa...
Mener De at en parkinsonisk skjelving -
- kan bli helt borte?
- Snakker De til meg? - Ja visst.
En kunne utvikle håndskjelving til den ble ubevegelig...
Hva om en person er sterkt rammet av Parkinson-symptomer...
Skjelving, hodedunking, raskere tale...
Kan ikke alt dette bli overveldende og gjøre personen til stein?
Jeg vet ikke. Kanskje.
- Tror De L-dopa kan hjelpe? - Dr Sayer, ikke sant?
Jeg er kjemiker, De er lege. De får selv stå ansvarlig for skaden.
Freud trodde på mirakler. Foreskrev kokain som om det var sukkertøy.
Alle hadde tro på kortison helt til pasientene ble psykotiske.
- Og nå er det L-dopa? - Det er for tidlig å si foreløpig.
Det er nok altfor tidlig å si noe om det.
La kjemikeren stå ansvarlig for skaden, doktor.
Men jeg...
Doktor, så du dette? "Ny medisin gjør at paretikere kan spise gelé."
Ja, jeg leste alle - pliktoppfyllende. Alle tretti hadde mild Parkinsons.
Dine "parkiser", om de nå er det, har ikke rørt seg på flere tiår.
Kanskje du bør ta en ekstra titt.
Du vet bedre enn å ta et sånt sprang.
Du søker en forbindelse, men det trenger ikke være noen.
Det jeg tror, og det jeg vet, er at disse menneskene har følelser.
Og hvordan vet du det? Fordi de tar imot tennisballer?
Jeg vet det.
- Og hvor mange skulle få L-dopa? - Alle.
Noen... Én.
Én.
Med skriftlig samtykke fra familien.
Lider Leonard av Parkinsons sykdom?
Nei... Symptomene hans ligner Parkinsons...
Men det er ikke det samme.
Hva skal denne medisinen være godt for?
Jeg vet ikke hva den vil gjøre, om noe i det hele tatt.
Hva tror du den vil gjøre?
Jeg er ikke sikker, for den er beregnet på en annen sinnslidelse.
Hva håper du den vil gjøre?
Jeg håper den vil bringe ham tilbake fra hvor han enn er.
- Til hva da? - Til verden.
Hva venter ham her etter alle disse årene?
Du... Du er her.
Alt sammen, takk.
- 200 mg ga ingen respons. - Kanskje syren nøytraliserte den.
- Kanskje han trenger mer. - Kanskje han trenger mindre.
Jeg prøver med melk.
500 mg.
- Jeg ringer om det skjer noe. - Ja.
Takk.
Det er stille.
Det er sent. Alle sover.
- Jeg sover ikke. - Nei. Du er våken.
Får jeg?
Meg.
Leonard, du har besøk.
Mamma... Mamma!
- Mitt navn er Eleanor. - Eleanor.
- Hyggelig å hilse på deg. - Hyggelig å hilse på deg.
- Mine damer? - Hva har jeg gjort nå?
Å, du store...
God dag, mitt navn er Margaret.
Beth.
Anthony, hvordan har du det?
Bare fint. Og du?
Også bare fint.
- Har du møtt ham? - Var han ikke strålende?
Jeg tror ikke jeg kunne takle å miste tretti år av mitt liv. Hva med deg?
Han er vel klar over det?
Snu deg denne veien. Kameraet kalles polaroid. Takk skal du ha.
Bildet er klart på under et minutt. Helt utrolig.
La oss prøve dette.
Flott! Nå vil jeg at du skal gå til den andre enden av rommet.
Er du klar? Gå.
Veldig bra.
Og tilbake.
Det var meget raskt. La meg filme litt mer.
Du må i det minste legge deg litt. Du trenger hvile.
Jeg er redd for å blunde. Hvis jeg blunder, så...
Da sovner du. Når du våkner igjen, er det neste morgen.
Jeg lover deg det.
Barnets båt mot månen glir, segler på himmelens hav
Barnet fisker i en drøm, fisker overalt
Segl, mitt barn, segl -
- ut på havet stort
Men glem nå ikke å segle... tilbake hit til meg
Så nydelig det er blitt i Bronx.
- Det er skolen min. - Sier du det?
- Er det klassisk? - Du kan velge all slags musikk.
- Hva er det? - Det er rock and roll.
Kom uti!